3.zprava z Vietnamu
13. září 2001, Čt 13:42
Zdravim vsechny v Evrope (po par dnech prestavam rozlisovat zeme a zabyvam se
pouze kontinenty - stejne tu Cesko nikdo nezna, tak rikame, ze nekde mezi
Nemeckem a Rakouskem...).
Pred chvili jsme se vratili z vyletu zpět do hoteloveho pokoje a pri prepinani
satelitni televize mezi zapasy v kickboxu a v golfu jsme narazili na francouzske
zpravodajstvi, ktere ukazovalo zabery z New Yorku... Vyrazili jsme na internet
zjistit vic - je to hruza, jde mi z toho mraz po zadech. Tady zatim nikdo nic
neresi, nebo aspon my nic nepozorujeme, vsichni sleduji jenom fotbal... Uvidime,
co bude dal.
Zatim jsme se presunuli z horskeho Dalatu - nejprve do Nha Trangu, coz je
nejpopularnejsi vietnamske primorske letovisko a dnes do Hoi An, dale na sever.
Nha Trang by zrejmel uspokojil kazdeho ceskeho milovnika plazi - jsou bile,
prazdne a Jihocinske more je uzasne. Asi jsem nikdy nezazila teplejsi, urcite se
blizi tricitce. Je to nadhera a i Tomasovi se libilo a to podobne cinnosti -
jako je treba koupani - nesnasi.
Stravili jsme tam den a pul a vybrali si tam i (doufam) smolne dny - vcera jsem
totiz vazne zazila nekolikrat pocit, ze by mi bylo lip v praci... Nejdrive se
nam podarilo nechat se "oskubat" plazovou prodavackou morskych plodu -
ochutnavali jsme, ochutnavali, a nakonec nas ta sranda vysla asi na tolik, jako
v Praze ve velmi dobrem podniku, inu za blbost se proste plati. Muzu se aspon
utesovat, ze tim mesic uzivi sve dve male deti (no dobre, no, maluju si to). O
hodinu pozdeji jsme zjistili, ze nas nekdo stihl na plazi i okrast - Tomas
prisel o slunecni bryle a ja o sve skvele specialni trekove sandaly. Fakt super
- zbytek Vietnamu absolvuji v prisernych penovych sandalech - pokud si je
neumite predstavit, staci zajit na nejblizsi vietnamske trziste, stoji neco pres
kilo. Posledni kapkou vcerejsiho dne byl nocni prejezd do Hoi An - autobus byl
pro tolik lidi maly, o klimatizaci jsme si mohli nechat zdat a vrchol byl, kdyz
se vedle sedicimu Vietnamci udelalo nevolno a pri rychlem presunu k oknu mi
stacil castecne pozvracet kalhoty. Muzete se mi divit, ze piju neustale alkohol?
No nicmene - snad je to uz za nami. Hoi An je velmi prijemne mesto, byvaly
prosluly vietnamsky pristav, dodnes si zachoval milou atmosferu malych
kavarnicek, galerii, cinskych kupeckych domu a lodicek na rece. Udelali nam tu
zatim nejlepsi snidani - palacinky s bananem a kondenzovanym mlekem a pak i
skvely ovocny salat. I domy jsou tu jine nez vietnamske, jednak styk s cizinou
udelal za dlouha staleti sve a jednak se tu bohati cinsti kupc i usazovali,
takze je tu i mnoho cinskych obchudku a napisu. Turisty pry lakaji nejvic
vyrobou odevu - vyrabi se tu tradicni cinske hedvabi a vsude ve meste si muzete
nechat usit oblek ci saty. Vietnamska moda me ale moc nebere, takze asi odolam.
Protoze jsme rano dorazili po nocni strastiplne ceste (viz vyse plus spatne
vietnamske silnice) do mesta hodne brzy - v sedm rano - vypravili jsme se rovnou
na vylet do asi 45 km vzdaleneho My son {prekvapive se necte maj san, ale mi čon},
kde jsou zbytky uzasnych vezi dynastie Cham (vladla uz nekdy od druheho stoleti
n. l. do 16. stoleti) a byla to snad i piratska velmoc. Z věží toho ale
bohuzel uz nezbylo mnoho - za americke valky si tu VietCong vybudoval zakladnu a
Americane pak delali svou praci.... Taky se nesmi kvuli minam sejit z vyznacene
cesty. Ale cele trosky jsou v uzasne prirode, temer v dzungli, jede se k nim
dzipem, takze jako vylet to hodnotime velice kladne.
Zitra rano se presouvame do Hue - byvaleho sidla vietnamskych kralu a cisaru a
pak uz by mela prijit na radu Hanoj.
Doufam, ze si priste prectu na internetu povzbudive zpravy - zatim se mejte
pekne, od Jihocinskeho more z internetove kavarny zdravi
Hanka