2. zprava z Vietnamu
10. září 2001, Po 11:59
Zdravim opet z Vietnamu... Tentokrat z horskeho mestecka Dalat, kam jsem se
presunuli z horkeho Saigonu. Cestou sem to konecne vypadalo jako tropy -
gumovnikove plantaze, palmy prevysujici okolni vegetaci, liany, na stromech
banany a kokosove orechy, ananas, o neco vyse pak strane porostle cajovymi
keri a kavovniky. Prava exotika, presne ta, kteru jsme si predstavovali :-)
Mesto, kde momentalne jsme - Dalat - je prijemne letovisko s temer
stredoevropskym klimatem - teploty jsou tu max. 20-25 stupnu a nikdy tu neni
min nez 10 C. Vsak si to tu taky oblibili Francouzi, kteri sem v dobe
kolonialni utikali za rekreaci a pred malarii. Dodnes se Dalatu rika mala
Pariz (dokonce tu maji i Eifelovku) a diky vseobecne oblibe tohoto mista je
dokonce nejzachovalejsi na celem jihu - nebombardovali ho ani Americani ani
komunisti, protoze se jim tu vsem libilo:-) Letni sidlo tu mel i posledni
vietnamsky cisar Bao Dai- velmi peknou vilu z 30 let - prohledli jsme a
ocenili vkus cisaruv i jeho francouzskeho architekta. Dnes sem do Dalatu jezdi
hlavne Vietnamci, pry travit libanky... Je fakt, ze Vietnamcu ovesených
fotoaparáty, je tu pomerne dost.
My jsme sem prijeli podivat se na horske kmeny, vyzkouset mistni kuchyni a
pokochat se atmosferou ospaleho kolonialniho mestecka. Vsechno z toho nam
zatim docela vychazi.
Vcera jsme experimentovali s jidlem - s morskymi plody. Koupili jsme si cely
talir jakýchsi ulit a pak je po jedne "vysrkávali" - lehce slizké,
hodně korenene, ale prezili jsme. Pak tu obdivujeme mistni ovoce - je to
presne to, co se v nasich supermarketech objevuje v koutě s nazvem exoticke
plody, ovsem tady je barevnejsi, vetsi, cerstvejsi a urcite jeste
roztodivnejsi... Vetsinou nenachazime pojmenovani - vcera jsme zkouseli
"draci ovoce" - cerveny plod velikosti ananasu, ktery mel uvnitr
bilou duzninu a chutnal trochu jako kiwi. Dnes se chystame na velke zelene
bodlinate ovoce, ktere ma pry byt velmi mekke a sladke, pripadne na male
bodlinate cervene :-) Botanika opravdu neni ma silna stranka - budu si doma
muset koupit atlas. Telo snasi i pokusy s jidlem na ulici - vcera jsem chvili
pozorovala pani, u ktere jsme si kupovali na trhu v obrovskem zmatku a chaosu
polevku - moc starosti si s nejakou hygienou nedelala, a presto to jidlo bylo
vyborne a nam po nem nic nebylo.
Dnes jsme podnikli vylet do okoli Dalatu - ctyri turisti s najatym pruvodcem a
ridicem. Nejdrive jsme se stavovali ve vesnici, kde zije puvodni kmen
obyvajici zdejsi hory - Latove. Jsou o neco snedsi nez Vietnamci a zrejme o
dost chudsi. Bydli v nizkych drevenych baracich, ziji v matriarchate, muzi
nemaji zadna prava, stehuji se za zenou, prinaseji veno, majetek dedi dcery -
inspirativni, ne?:-) Puvodne kocovali, pak se usadili v blizkosti reky,
ale odtud je Francouzi donutili odejit, protoze tam postavili prehradu.
Ted uz zrejme kocovat nesmeji... No byl to trosku skanzen, ale co se da delat?
Dal do hor se tu bez povoleni ci pruvodce neda....
Pak jsme videli par priserne vycpanych zvirat v Biologickem institutu - fakt
tu zili (a snad pry v busi i jeste ziji) i sloni, tygri, levharti. Zatim jsme
nemeli tu cest (a zrejme ani mit nebudeme) - zahledli jsme dosud jen nekolik
vetsich brouku, jesterky, obcas v klecich opice ci medvidky, v Saigonu potkana
a v alkoholu kobru! Ovsem floru tu meli excelentni - tady asi roste vsechno -
spousta druhu orchideji, barevnych kvetu, stromu. Videla jsem, jak kvete banan
- krasny rudy kvet (vyfotila jsem vam ho, nebojte:-)
Okoli Dalatu je vylozene prijemne - spousta borovic (zrejme Francouzi sazeli),
políčka se zeleninou, pracujici Vietnamci, mezi tim lesy, reky a vodopady.
Za jednim z nich jsme se vypravili i my s pruvodcem - docela pekny, jen je
malo vody, takze to primo Niagara nebyla. Navic jsme tam museli dojit pesky
(teda jen si kilometr), protoze silnice je ve vystavbe - usek, ktery se prave
budoval, jsme prekonali diky tomu, ze delnici urovnali hromadu hlinu
buldozerem jen proto, abychom mohli prejit...
Dalsi dve zajimovosti Saigonu uz byli vylozene turisticke - mistni Crazy house
- cosi sileneho postaveneho jakousi protezovanou mistni architektkou, ktera
zila 14 let v Moskve (tatinek byl Ho Ci Minuv kamarad) - dum v podobe stromu,
uvnitr pokoje v "prirodnim stylu" : kamna v podobe klokana, aligator
jako stul, orel atd - vse z betonu, nic nema normalni tvar. Jo, taky zirafa a
v ni cajovna. Da se tu pry za 20-60 dolaru prespat, Americani pry jsou nadseni...
No kvuli tomu jsme do Vietnamu asi neprijeli.
Druha rarita je mistni budhisticky mnich, ktery maluje. A maluje a maluje -
vsechny jeho obrazy jsou velmi proste, maluje na vsechno a obrazu ma plne
mistnosti a zahrady a ploty a steny. Sam nevi, jak dlouho maluje a kolik uz
toho zvladl, pry ale maluje rychle, sam rikal - asi tisice a desetitisice
kreseb. Turiste opet jasaji a za 5 dolaru si kupuji jeho vytvory. No je fakt,
ze jsem tam vyplacala spoustu filmu, do navstevni knihy jsme se taky zapsali,
ale obraz jsme nekoupili (jak bychom ho taky tri nedele tahali?). Mnich pry
schranuje penize a az bude mit 30 tisic dolaru, vyda se na cestu kolem sveta.
Zitra rano mestecko opoustime a presouvame se zase za teplem, na pobrezi, kde
maji byt nejkrasnejsi vietnamske plaze u mesta Nha Trang. Tomase predstava
koupani sice stresuje, ale urcite si to uzije - pry to tady bude casem stejne
popularni jako plaze v Thajsku, jen co to tu objevi ti pravi lide;-)
Mejte se krasne v Cesku, uzivejte podzimni pocasi, nebojte, zase se ozvu:-)
Hanka (a od vedlejsiho pocitace i Tomas)